IRAN Den storslåede poesis arne.
Og landet med de første nedskrevne menneskerettigheder.
Men i dag nægter regimet folk at udtrykke sig frit.
I gaderne og bag lukkede døre trodser ungdommen regimet.
bygget over en sand historie
Mit navn er Afshin Ghaffarian.
Jeg er borger i Iran.
Og jeg er danser.
ti år tidligere
Afshin! Afshin!
Afshin, hold mig i hånden.
Afshin, hvad har du lavet?
Jeg dansede i klasseværelset. Læreren slog mig.
Kan du se de mænd derovre?
De er fra Basij. Det religiøse politi.
Hvis de tager dig i at danse, vil de gøre noget meget værre.
- Hvorfor? - De siger, at dans er forbudt.
Så du må kun danse et sikkert sted.
De er ikke bange for nogen.
Hvis de nogensinde kommer efter dig, skal du løbe.
Afshin Ghaffarian.
Sæt dig ned.
Så du kan godt lide at danse?
Har du nogensinde hørt om Saba?
Det er en kunstskole her i Mashhad. Det er slet ikke som de andre skoler.
Det er en velbevaret hemmelighed. Jeg tror, det er noget for dig.
Det ledes af en charmerende mand.
I morgen klokken fire.
Mød op.
I dag skal vi... Afshin!
Velkommen til Saba. Kom indenfor.
Sæt dig ned.
Her skal du kalde mig Mehdi. Der er noget, du skal forstå.
Vores land er...
...som to parallelverdener, der kører ved siden af hinanden.
Der er den, du møder udenfor, og så denne verden bag lukkede døre.
Udenfor er der love. Guddommelige befalinger og synder.
Herinde er vi frie.
Værsgo.
Her er dit medlemskort.
Du har meget at lære. Men det er kun godt.
Nu skal I koncentrere jer. Lyt godt til dette stykke musik.
Det er fra et fjernt land, skrevet af en fantastisk kunstner.
Det handler om livet, om passionen, om at skabe.
Lad musikken tale til jer og vække følelser i jeres hjerter.
"Du forstår det ikke. Jeg kunne have haft stil, været en kandidat."
SABA KUNSTSKOLE
Mehdi? Hvorfor hader de os?
Piger og drenge i samme lokale, som lærer om kunstformer.
Det er en synd i deres øjne.
- Kommer de igen? - Bestemt.
Hvad gør vi?
Får nye vinduer sat i.
Afshin, det der er Rudolf Nurejev. Han var russer.
Han flygtede til Paris, da de ville sætte ham i fængsel.
Det minder mig om Rumis digt.
"I dit lys lærte jeg at elske.
I din skønhed fandt jeg poesi.
Du danser i mit hjerte. Hvor ingen andre kan se dig."
Se noget mere af det. Jeg kommer tilbage.
TEHERAN, IRAN
Mousavi! Mousavi!
Der er demonstrationer over hele Iran op til valget.
Præsident Ahmadinejads største udfordrer er Mir-Hossein Mousavi.
Navnet giver genlyd overalt i Teherans gader.
Godt at se nogle nye ansigter.
Det er en skam. Jeg syntes, det var ret godt.
Ja... Det er det samme hver gang. Jeg hænger dem op, de piller dem ned.
Jeg maler på væggen... de dækker det til.
Udtryk og undertrykkelse. Vores lille leg.
Men jeg har masser af maling.
Jeg hedder Afshin.
Ardi.
Undskyld.
Det er din anden dag her. Første år?
- Hvor er du fra? Teheran? - Nej, Mashhad.
Mashdi! Så er du kommet langt væk hjemmefra.
- Så skal du lære spillereglerne. - Som hvad, for eksempel?
Selv på universitetet skal du være forsigtig. Se der.
- Basijs studentermilits. - Basij? Her?
Ja. Konfiskerer han hendes bog? Den er nok forbudt.
Vi må kæmpe imod. Bliv her. Vent.
Ardi, vent.
Hey! Hvad fanden laver du?
Hej, mand. Undskyld, jeg kommer for sent.
I skal møde min nye ven. Afshin! Kom her.
- Det er min ven Mehran. - Hej.
- Afshin, Mona. Mona, Afshin. - Han har ikke fordærvet dig endnu?
- Ikke endnu. - Det skal nok komme.
Hvad er klokken? Vi kommer for sent.
- Kommer du i aften? - Selvfølgelig.
Mashdi, du skal også komme. Mød os uden for porten klokken ti.
Hej hej. Kom.
Hyggeligt at møde dig. Vi ses senere.
- Trafikken er sindssyg. - Jeg ser Mehran på dramaholdet.
Men han skiller sig ud. Jeg opdager hans store hemmelighed.
Han er ingeniørstuderende, men sniger sig til drama-
- mod sine forældres vilje.
- Det passer ikke. - Hvor skal vi hen?
Hej, venner.
Velkommen til ayatollahens værste mareridt!
Det er hendes kæreste, Naser. Han læser til filminstruktør.
Han skal på teatertur til Paris. Den heldige stodder slipper ud.
- Hvad ryger de? - Heroin.
Regimet får gaderne til at flyde med det lort for at bedøve os.
Kom. Glem dem. Nu skal vi feste. Kom!
Godt at se dig, Cyrus.
Beluga vodka. Vil I have noget at drikke?
Kan I komme på YouTube?
- Hvad med firewallen? - Det er en proxyserver.
Afshin, det her er noget for dig.
Vi sender i skjul fra Washington, D.C.
Den persiske ungdoms uofficielle, sande stemme.
Sejt, ikke?
Den stemme, regimet ikke vil have, du hører.
Kom nu. Maden er klar.
Ja ja. Vi kommer nu.
- Må jeg godt ...? - Bare giv den gas.
Afshin... Du ser for meget YouTube, min ven.
Han er da god, ikke?
Vis mig det lige. Det har jeg altid villet lære.
- Hvilket trin? - Den der moonwalk.
Vægten på det her ben, og så skift.
- Træk foden baglæns, og skift. - I ødelægger jeres appetit.
Maden er klar nu. Kom nu.
Afshin, kom og få noget mad.
Jeg har tænkt over noget. Jeg vil starte et dansekompagni.
- Hvad? - Jeg vil starte et dansekompagni.
Start et i kantinen, og dans på bordene.
- Jeg mener det. - Med professorerne.
Hvem kunne du få med i et dansekompagni?
Vi er enige om, at dans er ulovligt, ikke?
Teknisk set er det ikke ulovligt, bare forbudt.
- Men det er meget forbudt. - Ligesom vodka.
- Skal vi starte et dansekompagni? - Vi skal styre vores eget liv.
Have noget, der er vores eget.
- Noget, der er vores eget? - Ja.
- Ingen regler. - Ingen regler?
- Jeg vil vildt gerne danse. - Mona...
I er jo sindssyge.
Hvordan gør vi?
Vi må i hvert fald holde det hemmeligt.
- Hvem skal undervise os? - YouTube.
- Cyrus har ret. I er sindssyge. - Bare fordi du ikke kan danse...
Det er ikke for sjov. I kan komme i fængsel for at danse.
I ved da, hvad der skete med min ven.
Bare et par måneder i Evin, og hans hår blev helt hvidt.
- Det forstår vi godt, Naser. - Det vil vi selvfølgelig ikke.
Men når jeg danser, føler jeg mig fri.
Og det kan ingen tage fra mig. Det er grænseløst.
- Vil du virkelig gerne være med? - Ja.
- Mehran, hvad siger du? - Det er da noget nyt.
Et undergrundsdansekompagni.
Det er da alle tiders idé.
- Vi skal finde et sted, vi kan øve. - Ikke på universitetet.
Ejer din kusine ikke en gammel bygning?
- Trykkeriet? - Ja, det står tomt.
Ingen får det at vide.
- Undtagen Basij. - På et forladt trykkeri?
- Sig, at det er til studiebrug. - Til at holde teaterprøver.
Vi skal bare bruge ét stille lokale, som er gemt godt væk.
Det er perfekt.
Vi begynder i morgen.
Hvordan kan vi gøre det sikkert? Hvad hvis vi bliver opdaget?
Jeg er mere bekymret for rengøringen.
Vi kommer hver for sig og gemmer nøglen udenfor.
- Det føles ikke svært nok. - Har du set Ardi danse?
Jeg er skidegod.
Er I klar? Så starter vi.
Kom nu, Ardi.
Der er nogle trin, jeg synes, vi skal prøve.
Lad mig lige tænke...
Vi begynder med benet...
Skal vi ...?
- Så det er altså dansekompagniet? - Hvordan ...?
Det ville være smart, hvis den sidste tog nøglen med ind.
Slap af. Jeg overhørte jeres samtale. Ingen andre ved det.
Hvis nogen havde hørt det, var jeg ikke kommet.
Må jeg aflægge audition?
- Kender vi hinanden? - Nej. Jeg hedder Elaheh.
Okay.
Nå?
- Ja, klart. - Lad os komme i gang.
- Hej. - Hej.
- Nå, hvad synes du om det? - Du er en ildsjæl.
Men du skal arbejde med din teknik. Meget. Ellers er du ikke noget.
- Hvem har undervist dig? - Min mor.
Før revolutionen dansede hun i Irans nationalballet.
- I Teheran? - Ja. De var stjerner dengang.
Nurejev og Fonteyn kom og lærte dem "Le Corsaire".
- Har Rudolf Nurejev været her? - Det er helt uvirkeligt, ikke?
- Fortæl mig mere. - Der var omkring 50 dansere.
De fleste fra Iran og Europa. Også et par amerikanere.
Så blev dans en stor synd, og det stoppede brat. Okay?
Vi ses i morgen.
Jeg har fundet en video på nettet.
Med Bob Fosse.
Måske kunne vi se den sammen?
Afshin, inviterer du mig på date?
Det ved jeg ikke... Hvad hvis du sagde nej?
- Kan du lave mad? - Min Ghormeh Sabzi er ret god.
- Hvem siger det? - Min mor.
- Hej. - Hej. Hvordan går det?
Mit tv virker ikke. Der er valgdebat. Alle ser det.
Mousavi lover at afskaffe det religiøse politi.
Præsidenten er fortid.
Min bror...
- Hvordan har mor det? - Tror du, det var derfor, jeg kom?
Det er længe siden.
- Jeg føler, du undgår mig. - Undskyld.
Du har jo travlt med studierne. Har du fået nogle venner?
- Jeg holder lav profil. - Godt.
Okay, lad mig sige det ærligt. Jeg vil bede dig om en tjeneste.
Folk laver ballade op til valget. Fjender af vores præsident.
Universitetet er fuldt af dem. Basij skal bruge øjne inden for murene.
Vil du hjælpe mig?
Mine eksaminer er om to måneder. Jeg kan ikke.
Jeg må koncentrere mig om studierne. Jeg beklager.
Min bror ingeniøren.
Det har jeg respekt for. Velbekomme.
Hej, venner! Vent her.
Demonstrationen starter nu. Alle er her. Vi må vise vores støtte.
- Det ændrer jo ingenting. - Du tager fejl.
- Kom. - Godt. Kom med.
Mousavi! Mousavi!
Hvordan går prøverne?
Okay. Men valget tager lidt af koncentrationen.
Du tager til Paris som en mere fri mand.
- Salaam! Hvordan går det? - Salaam.
Kommer I lige fra demonstrationen?
- Vi er på vej hjem. - Vil I stemme på Mousavi?
Ja.
Så er du ikketroende.
- Vi går hjem. - Er I gift?
Hvor længe? Jeg taler ikke til dig.
Kysser du hende? Fortæl mig, hvordan hun smager.
- Vi går, vi går. - Nej. I bliver her.
Du ser så uskyldig ud.
Hvor meget tager en luder som dig?
Er hun pengene værd?
Naser!
Venner...
- Hvordan har han det? - Han klarer den.
De har lige opereret ham. De siger, han klarer den.
- Hvad gjorde I? - Hvad vi gjorde?
- Hvad vi gjorde? Hvad gjorde de? - Hvorfor skulle de gøre det?
- De er udyr, Mehran. - Vi må være mere forsigtige.
Vi er forsigtige.
Du har den nu. Bare giv slip.
Lad være med at tænke på, hvad der skete.
- Elaheh... Kom med mig. - Nej.
Elaheh, kom med mig.
- Elaheh. - Nej!
- Hun sagde nej. - Jeg er hendes ven.
Det er jeg også.
Naser har det godt igen.
Du er vores bedste danser. Det vil du altid være.
Men du kan ikke danse, hvis du er på heroin.
Er du nu det religiøse politi?
Jeg er ligeglad med, det er forkert. Men jeg går op i kompagniet.
Hvad nytter det? Vi ved begge, det ikke fører til noget.
- Det passer ikke. - Hvad fører det så til?
Hvad er planen?
Det her er ikke nok.
Vi skal optræde... for et publikum.
Hvad nytter det, at vi øver her? Hvorfor danse, hvis ingen ser os?
- Fordi der er sikkert herinde. - Hvem ville se os danse?
Alle, der vil komme. Vi finder et publikum.
- Alle, som gerne vil arresteres... - Hvor skulle vi optræde?
- Det kan vi ikke. - Hvorfor ikke?
- Det er for farligt. - Hvad med uden for byen?
Hvor?
Da jeg forlod min familie og tog til Teheran,-
- kørte jeg gennem ørkenen.
Se her. Kan I ikke se det? Vi kan danse i ørkenen.
Hvor regimet ikke er. Hvor ingen kan finde os.
Ja. Du har fuldstændig ret.
- Er du okay? - Ja, jeg har det fint.
Du skal ikke tænke over din teknik.
Det sagde du jo selv, at jeg skulle.
Man kan bruge hele livet på at perfektionere sin teknik,-
- men det, der betyder noget, er, når man finder sit eget sprog.
Så begynder man at kommunikere, at skabe bånd.
Dans kan være alt. At vinke farvel eller knæle og bede.
Eller en knytnæve i vejret, fordi man tror på noget.
Det har du lært mig.
Kom ind.
- Har du lavet det? - Ja.
Undskyld.
De lukkede balletten efter revolutionen.
Dansen var min mors liv. Hun var ved balletten i ti år.
Det var hendes ilt. Hun kunne ikke trække vejret uden.
Hun måtte stoppe fra den ene dag til den anden.
Hun kunne kun holde sig oppe ved at undervise mig.
Derhjemme. Med gardinerne trukket for.
Hun var en meget streng lærer. Hun pressede mig.
Men det var ikke nok for hende.
Jeg mener... Jeg var ikke nok for hende.
Så hun blev høj. Jeg troede bare, at hun var træt.
Jeg troede, at hun var skuffet.
Og det ville jeg ikke have. Jeg ville være som hende.
Så jeg fortsatte og trænede selv, de dage hun ikke ville træne mig.
Hun sagde altid, at hendes drøm var at se mig danse på scenen.
Igen og igen. Selv da hun knap nok kunne tale.
Da jeg så blev tretten...
...tog hun en overdosis.
Efter begravelsen ryddede jeg op i hendes ting og fandt hendes lager.
Det fik smerten til at gå væk.
Og det gør det stadig.
Jeg vil ikke være vågen.
Vi gør det sammen.
Elaheh.
Afshin Ghaffarian. Genopstået fra de døde.
- Hvordan går det? - Cyrus har fortalt det om hende.
- Hun er clean nu. - Jeg er ligeglad.
- Husk nu, hvorfor vi gør det her. - Det kan du lige vove på at sige.
Vi har ikke set dig i ugevis. Har du overhovedet besøgt Naser?
Har du glemt, hvem dine venner er?
Sidst vi så dig, fik du en rigtig god idé. Og vi troede på dig.
Få det ikke til at handle om hende.
Jeg er her i dag for at tale til jer om noget,-
- som er meget vigtigt for vores land.
For 30 år siden herskede der kaos i dette land.
En korrupt leder, en regering, som slet ikke ænsede folkets behov.
Så kom revolutionen. Hele landet rejste sig og blev ét.
- Vi ændrede historien. - Du havde ret.
- Men kampen fortsætter. - Undskyld.
Og nu kommer fjenden indefra.
Skal vi ikke smutte?
Kom.
De vil svække os. Det er det, vi kæmper imod.
Vi inviterer kun folk, som vi stoler på.
- Hvem stoler vi på? - Det afgør vi selv.
Nu bliver det for alvor farligt.
Forstår I, hvad der sker, hvis vi bliver taget?
- Selvfølgelig, Mona. - Nej, for så ville I være bange.
Jeg hører ingen frygt i jeres stemmer.
- Vi er alle sammen bange. - Det har vi jo talt om, Mona.
- Det er én ting at gøre det her... - Hun bakker ud.
Hold mund! Du er for høj til at forstå, hvad der sker.
- Du ved ikke noget om mig. - Det handler ikke om dig!
Har du nogen idé om, hvad hun er gået igennem de sidste tre uger?
Hvad det betyder for hende at være her?
- At sidde i det her lokale... - Nej!
Se, hvad de gjorde ved Naser.
Det bliver værre for os.
Vi kan ikke gøre det her. Jeg kan ikke.
- Jeg beklager. Jeg må gå. - Mona, hør nu...
Vær sød at lade være.
- Det betyder meget for hende. - Hold op, Ardi.
Hvad sagde jeg forkert? Jeg var bare ærlig.
Nu går vi i gang. Vi øver nu.
Vi gjorde det her for selv at styre noget, føle os frie.
Og se os nu.
Regimet og Basij kvæler os. Vi kan ikke få luft.
Ude i ørkenen kan vi trække vejret frit.
Bare i et par timer, et øjeblik. Det er alt, jeg ønsker.
Og det er det, det handler om.
De folk... Er det dine venner?
Ja.
De ligner ballademagere.
Jeg kom for at hjælpe dig med dine opgaver.
Jeg er jo ikke ingeniør, men...
...det er vist ikke sådan, man bygger en bro.
Okay. 20 mennesker har sagt ja til at komme.
Nu er der 20 uden for dette lokale, som ved det.
Vi holder det sikkert ved, at kun jeg ved præcis, hvor vi optræder.
Ardi, du henter publikum og får stedet at vide,-
- når du har kørt en time sydpå.
Det her er vores.
Hvis vi stopper, gemmer os eller ændrer os, så har de vundet.
LYDLØS
HVOR ER DET?
Det er lige deroppe.
Er vi omkring 100 km syd for Teheran?
- Ja. Er det langt nok væk? - Det bør det være.
Hop ind.
Så gør vi det.
Okay, så kører vi.
Du skal ikke være så nervøs. Det skal nok gå godt.
Ja... Her!
Tak.
Elaheh!
Afshin!
Lad nu være, Afshin.
Hey! Afshin!
Vi må gøre os klar.
Sæt jer ned. Jeg lover jer, det er turen værd.
Jeg håber, I vil nyde forestillingen.
NY BESKED FRA MEHRAN
200 KM ØST...
Utrolige tider i Iran.
Regeringen har netop meddelt, at Ahmadinejad er genvalgt-
- med 62,6 procent af stemmerne.
Hans modstander Mir-Hossein Mousavi fik 33,7 procent.
Det virker underligt. Efter min mening er der tale om valgfusk.
Mousavi har fået et stort antal meget entusiastiske tilhængere.
Han retter mere og mere modige angreb mod Ahmadinejads regime.
Hvor er vores stemmer? Hvor er vores stemmer?
Hvad er der sket?
Jeg tager hjem. Min familie vil have mig hjem.
Hvem gjorde det mod dig?
Min bror er med i Basij. Han bad mig om at forråde jer.
Men det kunne jeg ikke.
Vi var frie i ørkenen. I det ene øjeblik.
Det ville jeg ikke ødelægge. Og det vil jeg altid have med mig.
Mousavi! Mousavi!
- Ham. - Jeg har ikke gjort noget.
- Undskyld. - Og du vil vide, hvor din stemme er?
Her er din stemme.
Giv mig deres punge.
Saba Kunstskole.
Hvem er Afshin Ghaffarian?
Afshin Ghaffarian? Hvis han ikke giver sig til kende,-
- tager vi til Mashhad og finder hans familie.
Jeg er Afshin.
Så du er kunstner?
Giv ham kunstneriske tæsk.
Få ham op.
Vores islamiske republik er en skinnende sol.
Du har smidt støv mod solen.
Men nu får du støvet tilbage i dine øjne.
Bliv her hos de andre.
Vi finder dig, Afshin Ghaffarian!
Du er en død mand!
Elaheh.
Hvad gør du? Der kommer kontrolposter overalt.
- Jeg må leve under jorden. - Hvor længe?
- De kender dit navn. De finder dig. - Det ved jeg godt, Naser.
Hej. Kan du heller ikke sove?
Jeg har ikke sovet siden overfaldet. Jeg får mareridt.
Hvis planen var at skræmme livet af mig, så virkede det.
Mona fortalte om forestillingen. Jeg er så glad for, I gjorde det.
Godt at høre, at du er tilbage på drama.
Jeg vil ikke af sted, Afshin. Til Paris.
Jeg kan ikke forlade Mona, mens alt det her sker.
Jeg elsker hende.
Men du kunne tage af sted. Overtage min rolle i stykket.
Du er jo instruktøren. Det går ikke.
Jo, du skal rejse i mit navn. Jeg kan fikse mit pas.
Du kan ikke blive her. De slår dig ihjel.
Jeg mener det. Rejs, og kom aldrig tilbage.
Det er udelukket. Det kan jeg ikke.
Hvorfor, Afshin? Hvorfor kan du ikke rejse?
Du er en smuk danser, ved du godt det?
Du må aldrig holde op med at danse.
Lad ingen stoppe dig. Ikke engang mig.
Tag til Paris, Afshin. For os begge to.
Da jeg første gang så ballet,-
- forstod jeg det ikke. Jeg kunne ikke se, hvordan det hang sammen.
Så reciterede en af mine venner noget fra et digt af Rumi:
"I dit lys lærte jeg at elske.
I din skønhed fandt jeg poesi.
Du danser i mit hjerte. Hvor ingen andre kan se dig."
Gå nu.
Hvad var det nu, stykket hed?
"Stormen".
- Er du sikker på, det vil gå? - Ja. Jeg er sikker.
Og jeg har talt med de andre skuespillere. De kommer i aften.
- Hvorfor? - Der er prøve.
Hvilken prøve?
Afshin tager Nasers plads i Paris. Han rejser.
Jeg skulle bare hente nogle ting til demonstrationen.
Ardi...
Jeg forstår godt, du må rejse.
Vi ses, Afshin.
- Salaam. - Salaam.
- Har du dit pas? - Ja.
Din billet. På rejsen repræsenterer I Irans islamiske republik.
- Er det forstået? - Det forstår vi alle.
Godt.
Kulturministeriets barnepiger. Du skal ikke tage dig af dem...
...Naser.
Naser Javardi.
- Hvor skal du hen? - Til Paris.
- I hvilket ærinde? - En universitetsteater-festival.
- Er du dramastuderende? - Ja, på instruktørlinjen.
Hvad er din fødselsdag?
23. august 1985.
Ja. Okay.
Drik vand. Ikke en dråbe før forestillingen.
TEHERAN UNIVERSITET PRÆSENTERER STORMEN
Afshin?
Mehdi!
- Det er dig! Hvad laver du her? - Jeg bor her.
- Hvorfor? Hvad skete der? - De fik lukket Saba.
Mit liv blev et helt andet. Det var bedre for mig at rejse.
Og hvor tog Nurejev hen, da han flygtede fra Rusland?
- Til Paris. - Nemlig.
Mehdi. Jeg har rigtig store problemer.
Drik, tjener-uhyre, når jeg siger, du skal.
Dine øjne står stive i hovedet på dig.
Han ville være et uhyrligt uhyre, hvis de stod i den anden ende.
Mit mandsuhyre har druknet sin tunge i vin.
Mig kan hele havet ikke drukne.
Jeg svømmede femogtredive mil, før jeg kunne nå land.
Frem og tilbage! Ved dette lys, du skal være min løjtnant, uhyre.
Eller min fanebærer.
Din løjtnant, hvis du absolut synes.
Vi vil ikke rende, uhyre.
Uhyre, tal!
Mit navn er Afshin Ghaffarian. Jeg er iransk statsborger.
Jeg er danser. Min regering lader ikke folket leve frit.
I mit land er selv dans forbudt.
Jeg vil have rettigheder. Jeg vil have frihed.
Din løgn er ignorant og...
Mit navn er Afshin Ghaffarian.
Afshin... dans kan være alt.
Selv en knytnæve i vejret, fordi du tror på noget.
Mit navn er Afshin Ghaffarian. Og jeg er...
Jeg er danser.
Men min regering vil ikke lade folket leve...
...frit.
Få tæppet ned.
Hvad i ...?
Kom.
Afshin Ghaffarian blev tildelt asyl af den franske regering.
Da Centre National de la Danse i Paris hørte hans historie,-
- optog de ham på et fuldt stipendium.
Han tog sin eksamen derfra og grundlagde et dansekompagni.
De optræder jævnligt i hele Europa.
Hans venner følger fortsat hans kunstneriske rejse.
Afshin håber på at kunne vende tilbage en dag.
Oversættelse: Malene Hollnagel Scandinavian Text Service 2015